Loe läbi alltoodud kirjakoht: Hb 12:12-17
Jumala kasvatuse eesmärgist12Seepärast tehke jälle tugevaks lõtvunud käed ja jõuetud
põlved
13ja õgvendage teerajad oma jalgadele, et lonkur ei väänaks
jalga, vaid pigem saaks terveks.
14Taotlege rahu kõikidega ja pühitsust, milleta keegi ei saa näha
Issandat,
15ja valvake, et keegi ei jääks ilma Jumala armust, et mingi kibe
juur üles kasvades ei tooks tüli ning paljud selle läbi ei rüvetuks,
16et keegi ei oleks hooraja ega ka kõlvatu nagu Eesav, kes üheainsa
kõhutäie eest andis käest oma esmasünniõiguse.
17Te ju teate, et kui ta pärastpoole küll tahtis pärida
õnnistust, tunnistati ta kõlbmatuks; ta ei leidnud
meeleparanduseks kohta, ehk ta küll seda pisaratega otsis.
Kõigepealt ütleb Jumala sõna meile, et “tehke jälle tugevaks lõtvunud käed ja jõuetud põlved ja õgvendage teerajad oma jalgadele”. See “õgvendage teerajad” kõlab kuidagi sarnaselt hüüdja häälele kõrbes, kui prohvet Jesaja kaudu on öeldud, et “valmistage Issandale teed, tehke tasaseks Tema teerajad”. Sama sõnumiga astub Uues Testamendis esile kõrbeprohvet Ristija Johannes. “Õgvendage teerajad” on üks võimas üleskutse. Ingliskeelses tõlkes tähendab see “tehke tasaseks, sirgeks, siledaks”.
Mida Piibel mõtleb selle all, et kellegi tee on sirge? Kui meie teed on valelikud ja me elame ebaausat elu, on see võrreldav samaga, kui pime ja lombakas peaks käima kändudest ja aukudest pikitud teel. Elu on niigi raske. Miks me peaksime seda oma valede ja kõverate lahenduskäikudega veel keerulisemaks ja raskemaks tegema? Parem on elada ausalt. Ja sirge tee tähendab just ausat teed. Piiblis on ka tõotus, et need, kes elavad ausalt, nende vastu on ka Jumal aus.
Veel ütleb sõna, et “taotlege rahu ja pühitsust kõikidega”. Piibel ei tee vahet, kas sa oled usklik või uskmatu. Rahu tuleb taotleda kõikidega kellega me suhtleme, olgu nad siis meile omad või võõrad, usklikud või mitteusklikud. Isegi kui keegi usklik meie tutvusringkonnas oleks suur tülinorija, ei peaks me tema suunas kohe näpuga viibutama. PIgem tuleks tema pärast palvetada ja teda oma südames õnnistada.
Selle kommentaari autor: Veljo Kaptein